- Oversat af Maat - www.hounddawgs.org
Moskva Vnukovo Lufthavn, 1957.
Hr. Khrushchev inviterede fru Eleanor Roosevelt, -
- til en højtidelig modtagelse i ære af sin ankomst i Sovjetunionen.
- Programmet... - Undskyld mig, hr. James.
Først vil vi tage til denne adresse.
Jeg må minde om, at den tidligere førstedame i USA, -
- ikke kan overtræde protokollen. - Vi skal køre nu!
Nikita Sergeyevich vil vente.
For en gentleman bør det være en fornøjelse at vente på en dame.
Hvem er denne mystiske fremmede, for vil han vente på hr Khrusjtjov?
Jeg skal præsentere dig for denne kvinde.
Slaget om Sevastopol
Jeg så første gang Lyudmila ved studenter forsamlingen.
Den næste pige, hun slog mig. "USA 1942"
Det ser så strengt ud, at et barn er klædt ud i uniform.
Jeg ønskede at kende hende nøje, for at se hende smile.
- Fang Hui dræbte otte fjender. - Super godt.
Nikolai Prokofievich, leder den sovjetiske delegation af studerende.
- Kommunister. - Det glæder mig.
Kommunister i Det Hvide Hus. Det er sjældent.
Og hvor mange af fjenderne har du dræbt?
Jeg er party arbejder.
For at forberede mine ledsagere på et kunststykke, det er meget vigtigt!
Virkelig godt, det er meget vigtigt.
Vladimir Pchelintsev snigskytte. 152 personer dræbt med 154 skud.
Fortræffelig...
- Søløjtnant, Lyudmila Pavlichenko. - Og hvad er du?
- Jeg er snigskytte. - Kvindelig snigskytte?!
- Og hvor mange folk har du dræbt? - Ikke folk. Fascister.
309.
- Kan det være 309? - Virkelig?
Hvad føler du, når du dræber?
Kiev Stats Universitet. 1937.
Undskyld mig.
Undskyld mig, lad mig komme forbi.
Lyudmila!
Og vi er blevet accepterede! Kom med til parken!
- Kom nu, hvorfor ikke nyde det? - Nej, det glæder mig.
- Hvad er der galt, kom med til parken! - Nej, jeg vil gå hjem.
- Vent på dem der. - Vær sikker på at komme der!
Lærerstabs historie: 1. LM Pavlichenko.
Mor.
- Mor, må jeg i dag bære din kjole? - Dig i dag?
Så du vil skifte, og jeg vil hjælpe dig.
En Budarin svarede, at krigen i Spanien viste, -
- det længe forsvundne sværd. Vigernikov greb sværdet, -
- og jagede ham. Det skete ikke. Jeg vil vente udenfor.
Camouflerer dig og tag af sted.
Hej, far.
Hvor er du dog klædt på. Er ikke lige mig at være iført en tunika.
Bring mig mine støvler.
- De blev accepteret. Først på listen! - Bravo, tillykke.
Du kan være stolt af mig.
Misha... være blid ved hende i dag.
Far! Hvornår vil du være tilbage? Far?
Vent ikke til middag.
Vi ønsker at invitere naboerne, for at fejre min optagelse.
Hvad er der at fejre? De måtte jo gå.
- Bravo! - Far!
Lov at det vil blive frigivet snarligt.
Lyudmila!
Vi er nu historikere. Vi skal stræbe efter sandheden.
Cinema er et eventyr, og filmer sandheden.
Piger, velkommen!
Ikke bare skyde, alt er reelt.
Patronerne er ægte, geværerne er ægte.
- Skal vi? - Det lugter af krudt.
Hvorfor har vi krudtet?
Det kan ikke være sandt. Det skal være et eventyr. Du lovede mig det!
- Og jeg er biograf. - Land, musik... helt bestemt.
- Og jeg skyder efter det. - Lyudmila!
- Tre ud af tre. - Stop! Jeg foreslår en mulighed!
Ring, skydning, hoveder, biograf.
- Vil vædde på, det vil være enden. - Jeg vil ikke have den.
- Hvad blev det? - Tja?
Ring.
Hvad Mota? Skyd hurtigere.
- Vi ordner biografen. - Er ej blot en skyde konkurrence.
Jeg vil det også.
- Så du vil skyde? - Nej, jeg ønsker at konkurrere.
Okay, så lad dem se det. På... kino Mraz webside!
Pavlichenko, så fortvivl ikke. Fjerde steder bliver også hædret.
Hver af jer har fem skud. Vinderen afgøres efter point.
- Vil du fortælle mig hvordan? - Tag geværet.
Lad den!
Sæt patronen ind i magasinet.
Skyd!
Stil sigtet ind mod målet.
Træk vejret roligt.
Hold vejret og tryk forsigtigt på aftrækkeren.
Derefter... skyd.
Lad geværet!
Lig geværet på bordet.
Fortæl det højt og tydeligt til jeres familier!
- Kolesov. - Curzio.
- Feldman. - Pavlichenko!
Pavlichenko, som du ser, er skydning ej et kvinde job.
- Vi må se. - Se, målet har ingen huller.
Vinderen er Pavlichenko. 47 point ud af 50 er muligt.
Kommandør, virkelig godt at De tjekkede det?
Du kunne selv have set det.
Feldman, hvor meget?
Det går ikke i biografen, vel? Med dig, så du tabte!
Hver krig ender med fred, eller våbenhvile.
Sådan i 1651...
- Undskyld mig, Pavlichenko. - Ja, det er i orden.
- Ja? - Rektoren...
Tag dine ting i din skoletaske.
Pavlichenko!
Her.
Lyudmila Mikhailovna Pavlichenko, er født i 1916.
Moderen er N.D. Pavlichenko, og er engelsklærer.
Faderen, NS Pavlichenko, Major NKVD. Nå?
Skriv det ned, rektor.
Bare det hele?
Præcis.
Du har kontrollen. Kaptajnen lyver ikke.
Ifølge rapporten er Kovalchuk, skyde instruktør, den 20 juni.
Du har vist fremragende resultater af skydningen. Du har talent.
Vi besluttede at sende 6 måneders kursus til skytterne. Tillykke!
- En læring? - Hvad en læring er?
Jeg tror, at hovedbygningen ikke er imod det.
Efter seks måneder vil de vende tilbage til Douchite, ikke?
Ja... selvfølgelig.
- Vil vende tilbage til Douchite. - Så du forstår det?
Må jeg afvise det?
Jeg anbefaler ikke, at du hopper fra.
- Datter, tag mindst en trøje. - De vil give os alt.
Hvad hvis jeg giver dig noget? Her er en lille postej.
- Som jeg vil give dig. - Vil du ikke fortælle mig noget?
Det er et halvt år! Misha, i vinteren!
Far kan ringe og jeg vil bringe det. Ludal!
Livet gjorde hende til dreng. Så du hvad der skete? Hvorfor stoppede du ikke?
Halvdelen af mit liv, har jeg kæmpet.
Under krig, er det værste for kvinder. Og snart vil der komme endnu en krig.
Selvfølgelig er vi taknemmelige for det amerikanske låne og leje program.
Men hvis I ønsker at følge Hitler så hurtigt som muligt, -
- så er I nødt til at fortage endnu et spring.
Den sovjetiske delegation beder om, -
- at bringe spørgsmålet op om at åbne en anden front, -
- på dagsordenen for forsamlingen, som i en større grad!
Her.
Det sovjetiske folk behøver hjælp, men behøver ikke almisser.
Så på vegne af den sovjetiske delegation, -
- vil jeg bede jer om at afslutte denne farce.
Folk ønsker at hjælpe, og du kalder det en farce?
- Mine penge er at kæmpe imod Hitler? - I din situation også!
Enhver mængde af hjælp. Hvorfor stiller chefen medlemmer af delegationen op?
Frøken Pavlichenko, Lady Død?
Lyudmila taler! Pavlichenko!
Vi studenter i forsamlingen...
På spørgsmålet om åbningen af en anden front, -
- det påhviler militæret og politikere.
Indførelsen af dette spørgsmål i dagsorden indgår ikke i vores planer.
Mrs. Roosevelt, mange af os har en fornemmelse, -
- at dette er begyndelsen på endnu en kampagne af Deres mand.
Levetiden vil være i Det Hvide Hus.
Og hvorfor ikke lade os spørge frøken Pavlichenko?
Det kan påvirke amerikanerne, de vil kaste deres blod på udenlandsk jord.
Det er nyttigt, når I har en ven, som kan give jer et våben.
Er endnu mere foretrukken, at have en ven, -
- der med et gevær i hånden kæmper sammen med jer.
Snakker engelsk, mistænksomt af en god soldat.
Du er forberedt på forhånd? Hvem er du egentligt? Fortæl sandheden.
Min mor lærte mig engelsk. Hun er engelsklærer.
Følg historien i Kiev, og derefter i Odessa...
Hvordan kom vi her?
Hele sommeren. Nej, for livet! "Odessa, juni 1941."
Historie! Jeg troede, at jeg ville grave Troys kongelige grave!
Her er hvad vi kan fortælle Otkopaem? Det gør det til en rædsel!
Hæder...
Dine materialer er klar.
- Kommer mandag. Farvel. - Tak!
- Lyudmila, kan du lide sømænd? - Jeg kan lide militssoldater.
Militssoldater? Hvorfor det?
Hvis du ikke arbejder, vil du være ked af det og din sind vil vandre.
Nej, jeg vil stadig være en sømand.
Jeg vil vente og vente...
Tag til stranden, piger. Der er søfolk og flyvers Hawking.
Og endog militssoldater. Et elegant valg.
Hørte du, militssoldater!
Sonichka... Sonia! De forstår det ikke.
Det er fredag, jeg er nødt til at gå til arkivet.
Men jeg forstår det. Jeg fik et job hos dem.
Sonichka, fortæl mig, hvad du bedst kan lide, sømændene eller flyverne?
- Jeg vælger lægen. - Hvorfor det?
Nu tager I til stranden.
- Min bror Boris, er læge der. - Det er underligt!
- Som barn drømte du om at blive pilot. - Jeg vil være læge!
- Vi går. Lyudmila vil begrave os. - Ludal, lærer at slappe af.
Okay.
- Mandag morgen vil vi fortsætte. - Tidligt om morgenen.
Hvad synes du efter operationen, Dr. Portman siger selv:
Kæmp, du har hænder af guld!
Ved du, hvad han sagde? Boris er den eneste med gyldne hænder.
Han vil snart tage til Kiev, og måske endda til Moskva.
- Sæt dig ned! - Det er kun sket én gang!
- Hvad? - Hedeslag. Sæt dig ned!
Det er farligt.
Lyudmila, hvad hvis krigen bryder ud? Alle taler om krigen nu.
- Piger... - Undskyld!
- Vi beklager. - Undskyld, skete ved et uheld!
Vi er klar til alt, at slette hans skyld.
Masha har lagt det bag sig! Forsvind!
- Masha, rart at møde dig. Grisha. - Og jeg hedder Nicholas.
Tja... vent lige.
Vi vil vinde, og vende tilbage for at fejre vores sejr.
Masha!
Lyudmila! Hvem kan du lide mere end Kolya og Grisha?
- Jeg så mig ikke omkring. - Så se igennem den her.
Boris!
- Hej. - Masha.
- Mød min bror, Boris. - Hej.
Masha, lad os gå ud og svømme!
- Må jeg sidde ved dig. - Måske.
Tak.
Jeg genkendte dig straks.
Og hvad har du fortalt Sonia om mig?
Han bad mig om, at barbere mig, sprøjte mig med cologne, -
- og pudse skoene og komme til stranden, -
- for at gøre et godt indtryk. - Også?
Han bad mig om, at se dig i en badedragt og skulle straks gifte mig med dig.
- Og kender du mig? - Boris.
Lyudmila.
- Men hvis vi er alvorlig... - Flyverne er her!
Jeg behøver noget tid.
Ja... en meget interessant bog Lyudmila.
Så det siger du, Lyudmila. Jeg er virkelig tilfreds.
- Lyudmila! - Masha.
Som vi lovede, at vi inviterer dig med for at fejre vores sejr.
Og du, unge mand, er velkommen.
Jeg er uenig med dig.
Hvordan kan du være imod krig? Det vil skabe en fair verden.
Og vi vil skabe det!
Nej, din mening er meget populær i dag. Men jeg har aldrig troet på det.
Så forfængelig, Popinjay, der vil ikke være sådan en krig.
Fra oven ser det bedre ud. Krigen er allerede begyndt.
Men du er bange for at indrømme det. Og det er din svaghed.
- Hvorfor? - Fordi du er en kujon.
At andre beskytter familien, landet og din kone. Og du kan beskytte nogen?
For at beskytte... ikke. Men for at redde ham, ja!
Det forekom mig en toast. En drik til, men...
- For bolden, som hoppede! - Ja, præcis!
- For bolden! - For bolden!
- Lyudmila, har du fløjet med et fly? - Desværre ikke.
- På søndag har vi flyvetræning. - Tak, Nicholas, på søndag.
Han ønsker at invitere Lyudmila og Masha med hjem.
Til frokost. Se det står stille. En pige fløj næsten.
Sonia undskyld. Jeg vil gerne flyve.
Lyudmila, tag med Masha. Du kan komme til at flyve.
- Så du er enebarn. - Ja.
Og hvor bor du i Kiev?
- Bor du i et hus eller boligblok? - I en boligblok.
- Fælles boliger? - Nej, hver for sig.
- Hvor mange værelser er der? - Tre. Og højde 2,90 m.
Parketgulv, fjerde sal, store vinduer, telefon.
- Hvad du beder om er nogen vrøvl? - Det er ikke noget vrøvl.
Lyudmila, har du tænkt på, hvor mange børn du vil have?
Hvor mange mænd? Og generelt...
Hvilken mand holder du mest af? Hvem elsker dig?
- Far, mor, bliv ej træt af vores gæst. - Ikke interessant for mig. Jeg...
- Jeg har ikke tænkt over det. - Der er fisk lige nu!
Hvad synes du, om vores søn, Boris?
- Jeg kender ham næsten ikke. - Åh, jeg vil fortælle dig det.
Boris er vores store problem. Han er en meget dygtig dreng.
- Alle fra Odessa har investeret i det. - Afslutte skolen med en guldmedalje.
Det er svært at komme ind på medicinsk institut i Odessa.
- Du ved, hvad de sagde om ham? - Han har gyldne hænder.
- Lyusik, er nu kendt i Kiev! - Men det er ikke vigtigt!
Min søn kan gøre en glad, det er på hans side.
Og når han møder denne kvinde, vil han give hende en vielsesring!
Boris, hent ringen, vis den til Lyudmila!
Lyudmila... forvent ikke meget. Ringen er ikke særligt dyr.
- Da Lyusik gav mig en ring... - Ikke engang af guld.
- Han rettede mere end Deribas! - Vi har en anden værdi.
- Sonia er en enestående kok! - Far!
Joke? Så i en jødisk familie, farfar liggende på sofaen og plukkede sjæl.
En dreng kom ind i lokalet. Bedstefar sagde, kom nu, søn.
Bedstemor tilbereder fisk. Fra køkkenet kom en stor duft.
Lad bedstemor bringe mig en bid. Knægten går og vender tilbage.
Du ved, bedstemor sagde, kog det til senere...
Forstår du det?
Ved du hvad det betyder, "senere"?
- I leer? Tænd for radioen. Er begyndt! - Hvad er begyndt, tal forståeligt!
- Hør! - Sovjetunionen, -
- er uden en krigserklæring, blev angrebet af tyske tropper.
- Angreb vores grænser... - Hvad siger I til det?
- Bombede Zhitomir, Kiev... - Det er slut.
- Sevastopol, Kaunas... - Nej, det er...
Det er ikke slut.
Hitler havde sin dagsorden, vi vores. Jeg kæmpede med at invitere din mor.
Lyuda gennemførte teatret. I dag opsætter de "La Traviata".
Det fandt sted i det rumænske og finske territorium.
Hvad gjorde din far?
Du må gå ind nu, ellers vil vi komme for sent.
Lyudmila, du er ikke forpligtet til det.
Krig er ikke et sted for kvinder.
- Krig er ikke et sted for kujoner. - Vær stille!
Ludal.
Krigen er en massakre. Jeg er læge, og kan give dig medicin.
- Forstå, du er ej forpligtet... - Du har ret, Boris. Men...
...far sagde, at jeg er forpligtet til det.
Jeg kan ikke sidde her, skammer mig. Og du? Kan du det?
Det er mere end nødvendig her. Alle skal bare gøre deres job.
Jeg har taget embedseksamen, og er mestre i skydning.
Og de har brug for mig der.
Går indtil operaen.
Ludal!
Her er vi fremmede.
USSR ambassade i USA 1942.
Der er en krig, og her...
Her er man ligeglad om mit undertøj er af silke, og hvad min læbestift er.
Ludal, kan du forklare hvad det er?
Hvad hviskede der på engelsk med præsidentens hustru?
- Hvad skete der? - Kan du fortælle os det?
Hvad er udklækket?
Fru Eleanor Roosevelt har inviterede frøken Pavlichenko, -
- til at bo i Det Hvide Hus, under hendes besøg i Amerika.
Og har kun inviteret frøken Pavlichenko!
Har vi nogle instruktioner i denne anledning?
Sovjetiske borger har ikke været i det Hvide Hus uden dens delegation.
Jeg kan ikke gå nogen steder!
Vi må holde fast i alle chancer.
I præsidentens hus løses vigtige spørgsmål. Godt at have en af os.
Tja...
Ved du hvad, frøken Pavlichenko?
Tag selv og beslut dig!
Næste uge vil være varmt. Vil du ikke opdatere hendes garderobe?
Jeg har brug for en uniform. Pressen er vant til at se hende sådan.
- Har du gjort alt? - Selvfølgelig?
Jeg ønsker at forstå Ludal, kvinden der forstår en kvinde.
Hvordan kan du dræbe 309 mennesker?
Hvorfor bære et skydevåben? Det er ikke et kvinde job.
Vores journalister har kaldt det Lady Død.
Jeg har bemærket, hvordan det sårede hende.
Hun var klog og veluddannede. Hun var en skønhed!
Krigen kom bare til hendes hjem, hun havde ikke noget valg.
Desuden havde hun virkelige talent om at være usynlig og præcis.
Træningslejr, sommeren 1941
Snigskyttens første opgave: Diskret for at komme ud af position.
Til dette formål er det nødvendigt at kravle ordentligt på maven.
- Hold røven nede! - Lavere!
Venstre fod, riffel, højre fod.
- Glide, ikke klatre! - Gør det til tiden!
Du er død! Fremragende mål for fjenden.
Småligt!
Og hvordan vil I kæmpe ved hjælp af det?!
Hvad griner I af?
Jeg kan se, at man ikke forestiller sig, at tyskerne, -
- indtog Zhitomir, Riga, Kiev og Leningrad!
Vi troede, at krigen ville være kort og ville bringe en hurtig sejr.
Men vi trækker os tilbage. Og lider enorme tab!
I morgen lider vi store tab! Også jer!
Alle disse ting, de skal brændes. Gør det!
Hurtigere!
Med styrke!
Hurtigere.
Kom så!
- Grav dybere! - Sænk røven og kravl af sted!
Kom hurtigt gør det sammen!
Vend rundt! Indberet ændringerne!
- En sten forsvandt. - Korset også.
Halmen er flyttet til venstre. Med fem meter.
Klumpen er stedet for stumpen.
- Er det? - Stenen blev flyttet til venstre.
Ikke dårligt. Vend rundt!
Ukorrekt! Lad os se derefter. Det er den korrekte position.
Hun er død.
Interessant beslutning, men ineffektiv.
Med de gode camouflager garantier vil snigskytterne overleve.
Dræb hende. Blomsterne er ikke fra denne eng.
Kammerat Major, bliver dræbt, når vi kommer til at skyde?
- Lyudmila. - Her!
- Ønsker du stadig at skyde? - Ja!
Er du sikker?
Jeg er sikker på det.
Skyd!
- Kammerat Major, gå væk. - Skyd.
Du er en snigskytte, ikke en artillerist.
Ni som indledning, ikke dårligt.
De første fem af den defensive linje, skyd!
Alle skal lancere dobbelt ammunition.
Jeg ønsker sundhed!
Bring mænd, ikke give dem pigerne. De har en masse at lære.
De er ikke fyret endnu, har netop bragt kugler til os.
Alle har bestået et kursus om skydning. I et halvt år har man skudt der.
- Har barmhjertighed. - Og jeg er ked af det.
De var mindre end halvdelen.
Lyt.
Du vil have en... beskyttelse i januar.
Du vil være sammen med soldaten... Pavlichenko.
Odessa September 1941.
Så kom ikke for tæt på.
Når du ser officer, skyde! Du vil dræbe kommandøren, -
- hvis han myrdede truppen. Spar på ammunition. Spørgsmål?
Og kampvognene, kaptajn?
Kampvognene kan stoppes på to måder.
Først med granater fra en kort rækkevidde.
- Og nummer to? - Nummer to...
I skydeskår på kampvognen med panserbrydende patroner.
Træf den to gange på samme sted. Og glasset vil revne.
Med den tredje skud, dræbte den mekaniske chauffør.
Forstået.
Kaptajn, derefter give flakskyts.
Flyvemaskiner!
Blev du såret? Hvor er du såret? Blod.
Tag noget alkohol... her.
Vent her.
Ødelagt tanks, Major General Petrov, Commander 25. Chapaevsk division, -
- har personligt tildelt halvautomatisk riffel SVT til Pavlichenko.
Luftfart har en separat rolle i udryddelsen af Vrazhites tropper.
Rota, fredeligt!
- Soldat Pavlichenko, er utilpas! - Hør!
Ha, der er du!
Pavlichenko... Mikhailovna? Din far er Michael Yulievich.
- Han kæmpede i borgerkrigen? - Ja!
Misha er vores helt! Tja...
Hvis der er noget, så kontakt mig. Tillykke, Pavlichenko!
- Tak, general. - Sådan, kammerat.
Det er min datter kammerat fra borgerkrigen.
Gutter, se hende som et forbillede!
Kom så, sig noget om krigerne.
Jeg sværger...
...ikke at skåne jer selv i kampen mod fjenden.
Og at dræbe hundrede fascister med dette gevær!
- Bryd ud, kommandør. - Bryd ud!
Makarov.
Pas på hende. Hvis hun følger stien til sin far...
- Du forstår det, ikke? - Jo.
Du bør altid omarrangere et nyt våben imod ham.
Intet lignende gevær. Hver har sin egen karakter.
Du må forstå det og behandle geværet lige så omhyggeligt som hans kone.
Har du en kone, kaptajn?
Nej, jeg har ingen.
Jeg havde en kone. Først var jeg bange for at gifte mig.
Det var i krigen i Finland. Jeg kunne ikke tro, at en så ung en elskede mig.
I begyndelsen af krigen...
Kunne ikke opretholde det. Jeg fik ikke succes.
- Ludal! - Masha.
- Ludal! - Masha!
Endelig har jeg fundet dig!
Jeg har så meget at fortælle dig. Vil kæmpe sammen, mig, dig og Grisha.
- Hvem er denne Grisha? - Hvordan har du glemt det?
Min pilot Hryshko. Grisha er min!
Og er det din?
Vil blive min.
Frøken Pavlichenko, hvordan tror du, -
- at Rusland kan vinder over fascismen uden vores hjælp?
Sovjetunionen bærer nu alene den største byrde af krigen.
Med den fascistiske aggression er verden i problemer.
I er ikke den angribende part? Finsk krig besættelse af polske landområder?
Byggede tusindvis af fængsler, i krigen mod sin egen befolkning!
Du har ikke se, hvordan vi bor. Og du har ikke ret...
Jeg er russisk. Og mirakuløst rejste jeg til Rusland i 1928.
Jeg har ret til at tale om det.
Mine herrer!
Sæt jer ned.
Undskyld, men pressemødet er slut nu. Tak for alle jeres spørgsmål.
Lyudmila, din fejl er, du bør lede diskussionen i den rigtige retning.
Du skal vide præcis, hvad du vil sige og altid udvise tillid.
Og tillid begynder med et smil.
Mere blødsøden og naturligt. Smilet er dit primære våben.
Det er svært. Det er svært at tale om.
Selvfølgelig er det svært. Det tager mange år i praksis.
Og du må smile, så længe du kan. Tal højlydt, selvsikkert.
Og se altid i personens øjne. Prøv at huske noget sjovt.
Kaptajn, skriver tre mere. "Odessa September 1941."
Skriv mere. Det er bekræftet, kaptajn.
To er færdiggjort, men vent til den tredje.
Vi drøftede det selv. Tyskeren troede ikke, der var synlig røg.
Og hun skød. Og vi måtte derefter kravle. Her.
Se hvor skadeligt røg er. Bevidnet.
Ludal, ser denne nat som intelligens.
- Vi vil mødes med varme og omsorg. - Og her er vi varme.
Vi vil stadig vente.
Der Ludal.
Du vandt en medalje.
Kaptajn... har du haft nætter der er så vellykket?
Alle ting er sket.
Jeg husker i finsk, ud af "jagt".
Var på vagt i en interessant position, når det dukkede op.
Hvis målet er som den derfra...
...kan et enkelt skud klare tre personer samtidigt.
Gå ud af position og vent. Bom! Og der var det.
Men de genkendte den ene.
De troede ikke på det. Det havde kun ét skud.
Tre?
- Krepchuk. - Ja.
- Hvor er Pavlichenko? - Lige der. Skiftede position.
Hjælp!
Kom så!
Pavlichenko kom med mig!
Pavlichenko, som giver dig mulighed for at forlade denne stilling?
Kunne du tale om det senere?
- Fra din kæreste. - Hvor er kampvognene?
Går videre...
Kom nu!
- Hvad laver du? - Hvad?
Sam viste mig, hvordan man dræber tre ad gangen. Du har dræbt 73.
- De kunne også dræbe dig! - Også dig.
Vent her.
Ønsker du at gå til en militærdomstol?
- Gå hen til din stilling. - Forstået.
Kaptajn, de er på vej fra skoven til faldgruben.
Er for tidligt at medregne. Send mig en anden.
Indse det, din dumrian. Stop!
Det gør ondt.
I dag dræbte jeg to.
De blev til 20.
Nej, 21. Pust på det.
- 21. - Jeg dræbte 73 tyskere.
Det kunne have været flere. Makarov stoppede mig.
- Jeg fik lov til at lande. - Du fik lov til det!
Hej, Lyuda.
Gik du glip af mig?
Hej, kaptajn.
Hvorfor sy alene? Du har underordnet der anmoder én efter én.
Jeg elsker at sy, det beroliger mig.
Kom for at indlede forberedelserne af evakuering af tropperne fra Krim.
Tropperne samles på havnen. Din opgave er at skjule dem.
Her...
Og her.
Vi tager af sted i morgen.
Hvorfor overgive sig i Odessa? Vi kan stadig modstå det.
De overordnede ved bedre.
Jeg er fra Odessa.
Jeg trykker min sjæl, når jeg tænker at fascisterne kommer til Dyuk.
- Går den vej over til Prishtup? - Ja, men hold dig til venstre.
Tja, alt er fint.
Kom nu, åben op.
Lad os drikke. Drikke for Odessa.
- For byen, den er vores... - I byen, hvor jeg faldt.
- Det er over vores drik. - Jeg har det. Vent et øjeblik.
Undskyld mig.
Bliv der! Det er en ordre.
Grisha!
I lang tid har jeg ønsket, at være alene med dig.
Hvorfor det?
Stop det! Nej.
Elsker du det ikke?
Vi har gode folk. Krig og døden er over alt.
I morgen vil de måske dræbe os.
Det gør ondt! Lad mig gå!
Mine æg...
Tak, men det er behændig så ofte at redde mig.
Du fortalte mig, at du havde en anden!
Det sagde jeg til dig.
- Tilgiv mig. - Hvorfor?
Er engageret i det.
Hvem?
Mig selv.
Lad mig hjælpe dig.
Du kan gøre det.
Jeg kan ikke...
- Fordi din kone ved det? - På grund af krigen.
- Hvis de dræber... - Du er en kujon, kaptajn.
Du er nødt til at tro på, at de ikke vil dræbe os.
Ludal! Kan du høre mig? Træk vejret!
Lidt mere.
Kom så!
Kan du høre mig?
Stille. Det lykkedes for mig, jeg fik succes.
Selvom...
- Jeg elsker dig. - Roligt, tie stille.
Sov.
Alt vil være fint nu.
Boris Larionovich, Polyakov har feber og delirium igen.
- Tja... ændre hans bandage. - Hvilken bandage, Boris Larionovich?
Åh, undskyld mig.
Militær læge!
Jeg har en personlig anmodning. Denne fighter Pavlichenko, -
- er meget værdifuldt og vigtigt. Tag dig af hende.
- Vi passer godt på alle. - Det er ikke "alle".
- Det er noget specielt... - Jeg ved, at hun er noget særligt!
Jeg elsker hende også. Og har gjort det længe.
Så jeg vil slappe af. Du vil tage dig godt af hende.
Så hun alene vil afgøre... hvem der skal blive her.
Ærgerligt, at du ikke er bekymret.
Det Hvide Hus 1942.
Det hældes i panden og det vil blive til Borsht.
Borsht... Suppe. - Nej. Blød og mere naturligt.
- Borscht... - Borscht.
- I Sovjetunionen, gør kvinder det. - Og amerikanske kvinder gør det her!
Sikke en dag!
Alt er fint. Se, det er den eneste pande.
Beklager... chokket.
Hvad skete der?
Jeg faldt efter... en eksplosion, og døde næsten.
Jeg kan kun forestille mig...
...hvor forfærdeligt det var.
Evakuering fra Sevastopol, i efteråret 1941.
Tag den.
Spis.
Ludal, jeg vil spørge...
Skat, vær ikke bange. Frygt ikke. Alt vil være fint.
Grisha, fløj over os. Her, se!
Han flyver! Frygt ikke. Drik. Snart vil du se det.
- Vær ikke bange. - Hvordan har du det?
Snart vil jeg være tilbage.
Kom op med dig. Du er ikke en soldat.
Bliv der. Du er invalid, du vil ikke længere kunne gå til fronten.
Du forstår ikke krig.
Under disse forhold, kan jeg ikke helbrede dig!
Så behandl mig. Kom så, kurere mig!
Vil vidne i provision! Jeg er læge, ikke tryllekunstner.
Hovedkvarteret for Sevastopol defensiv område november 1941.
Ivan Evtimovich!
- Hej, Lyudmila. - Skriv i rapporten, at jeg er rask.
Bravo, du er helbredt.
Her er det. Kom med mig. Jeg vil købe te til dig.
- Hvad skete der med din arm? - Hun er med mig.
Vent her.
Vi har modtaget en ordre fra hovedkvarter om at beskytte byen!
Bliv der for enhver pris.
Her er general Petrov. Han skabte den første linje i forsvaret.
Der er sandsynligvis observationer. Velkommen, general.
Den første linje i forsvaret nu, er 13 km fra Sevastopol.
Byen er sårbar for det tyske artilleri. Vi kan ikke drive fjenden tilbage.
Vi kunne, men linjen ville strække forsvaret, -
- og vi vil ikke være i stand til at beskytte jeres by.
Men granatsplinter er det grundlæggende kaliber fra et slagskib, -
- slående område med en bredde på 250 m og en dybde på én km.
Kun slagskibet, "Pariserkommunen." Har 12 af sådanne kanoner.
Deres skud kan knuse fjendens artilleri.
Men forstår, at din ordre er at næsten alle skibe blev sendt til Kaukasus.
Jeg skal straks bringe skibene tilbage!
Min opgave er at beskytte flåden. Men i denne situation, har jeg ikke ret...
Vores fælles opgave er at beskytte Sevastopol!
Krigen er flyttet til land. Din manglende evne eller vilje, -
- til at lære at kæmpe i marken fører til massedød af søfarende.
Jeg ønsker ikke at grave i det for at maskere det.
- Hvorfor ikke ændre deres uniform? - Vores uniform er vores stolthed.
Mød kammeraten, sergent Lyudmila Pavlichenko.
Som de siger, Gud sendte en snigskytte til os.
Fortælle os nu i den virkelige kampsituation, hvem vil overleve?
Jeg kender beskyttelsesbeklædning, eller i denne sorte tunika?
Jeg vil dræbe den første med kittel.
Og I andre, general, I vil få mindre at indhente.
Sådan. Tak, Lyudmila.
Dyachenko! Forbered ordren på at ændre uniformerne.
Ivan Efremovich! Og hans rapport?
Hvis lægerne vil tillade det, at kæmpe med fuld kraft.
Er I alvorligt såret?
Kammerat Major, kom af vejen!
Hvor mange senge har vi til rådighed?
Boris, jeg har brug for en henvisning så jeg bliver helbredt. Signatur.
Boris Efimich, Sidorenko har et stort blodtab, behøver amputation.
Tag det lige op til tredje sal i operationsstuen.
- Zhuk, alvorlig leverskade. - Zhuk?
- Send det til første hospital. - Vadim!
Hvor er de? Hvor er vores? Hvor?
Der er de, lad os se.
Ludal!
Hvor rart at du er her.
Jeg lovede... Makarov det.
Han ønskede virkelig, at den blev din.
Hvad skal man gøre i krigen?
Vi er nødt til at overleve.
- Boris! - Ludal.
- Hvor blev du af? - Skrev det i rapporten.
Ingen offensiv, men...
...de er ikke helbredet. Vil dø, hvis de sendes til fronten.
- Jeg kan ikke afse det. - Makarov døde.
- Hørte du det? - Undskyld mig.
Bliv her Boris! Forstår du ikke, at med det her, er jeg...
Egnet til tjeneste.
Mange tak, Boris!
Det Hvide Hus 1942.
Ja!
- Jeg er parat. - Luk dine øjne.
Kig ikke!
Åbn dem.
Det her er til dig.
Luk dine øjne.
- Kig ikke! - Ja!
Åbn dem.
Det er så trist, at ingen ser den kvinde, du er.
Og se ikke altid den kvinde.
Da det hele startede mellem Franklin og jeg, var jeg så glad.
Han var intelligent, og succesfuld og smuk.
Hvorfor lagde han ikke mærke til mig? Jeg var så smuk, jeg var så høj.
Og han valgte mig.
Jeg er din nye chef. Vi skal i krig mod fascisterne!
- Masha, dit fjols! - Sevastopol november 1941.
Hej, Ludal. Se hvad jeg bragte med!
Jeg ændrede det til alkohol.
Og så...
Opal! Og opal!
De er for lille til mig, fint til dig.
- Mange tak. - Mange tak... hvorfor?
Den siger: "Nå, tak." Frost begynder.
Kravle under murbrokkerne, vil du ligge med ham. Det vil være som ingenting.
Så næste gang vil vi gå sammen. Ligeledes besøge Grisha.
Han har været meget ensom, da de væltede Nikolay.
- Undskyld. - Det er okay.
Har du set din nye chef? Ser godt ud?
- Nej. - Er det ikke smukt?
Jeg har ikke set det.
Kan du forestille dig en eller andens bedstefar?
Og hvis du er ung...
Unge vil sikkert begynde at give ordrer.
Kaptajn Leonid Kitsenko, din nye chef.
Kom hen til bordet. Vi vil have en speciel opgave.
Du er nødt til at jage fjendtlige snigskytter.
- Er det i morgen, vi skal det? - Ja.
- Vil vi tage skiltene af ligene? - Lyudmila, spis.
Lad den!
Vi trækker os tilbage.
Følg med mig!
Stop! Vend rundt!
Nej. Vi er ikke fascister.
Hvorfor ikke lade mig dræbe ham? De fortjener ikke en nem død.
- De dræbte... - Ingen beslutning er deres. Er din.
Det bør ikke kun leve efter hævn.
Krig er ikke kun død, der er stadig liv.
Hvis du ikke finder ud af, hvordan man overlever i krig, -
- vil de dræbe dig. - At dræbe mig, bekymrer det dig?
Jeg ønsker ikke, at miste en til af mine soldater.
I to. Her er jeres to punkter. Er tekniks meget farligt.
Det er et langt skud.
Lyt til dit hjerte. Skyd mellem hjerteslagene.
Fotografi.
Til dig.
- Er det hele til os? - Til dig.
En medalje til Grisha!
Han var god, og jeg gik igennem døren og i slutningen faldt det!
Glæd jer.
For dem er det jul.
Hvis fascisten med sin riffel, ikke ønsker at forlade det for evigt, -
- dit hjem, hustru, mor, alt det vi kalder fædreland.
Husk, at ingen redder hende, hvis du ikke redder dig selv!
Husk, at ingen vil dræbe ham, hvis han ikke dræber dig!
Dræb fascisterne, så dig og ham ikke ligger på jorden.
Derhjemme er der ikke sorg over hans død.
Så dræb mindst én! Dræb flere!
Mange gange, ser I det, mange gange dræber han!
I aften ønsker Hitler at fejre nytåret i Sevastopol.
Men takket være vores fasthed, vil vi fejre det!
For anden gang afviste vi fjenden fra byens mure!
Sevastopol er i live. Sevastopol vil overleve!
Leonid ved det er...
Boris, var en af mine venner før krigen.
- Boris. - Leonid.
I forbindelse med levering af ammunition vil kommandoen straks gå videre, -
- og afvikle 1500 kasser champagne, frigive underjordiske gallerier.
Godt nytår 1942! Hurra, kammerater!
For Stalin!
Bliv der! Åbn den ikke. Gå efter drikkevarer.
Sidste gang vi drak champagne, var Lyudmila hjemme.
- Hvor længe har du kendt hende? - Jeg elskede hende før krigen.
Hvis det ikke var for hende, ville jeg ikke være her.
- Har du fortrudt det? - At jeg var forelsket?
Det viste sig at være en krig.
Nej. Ellers ville jeg have fortrudt, at være forelsket i hende.
Vi ses undertiden.
Og du? Elsker du hende?
Hvad laver du, mand?!
Du er kun officerer...
Officerer med stikbækken!
Du er nødt til at slå tyskerne, ikke os!
Godt nytår.
Jeg troede, at dette skete, på en anden måde.
USA, Chicago 1942.
Undskyld mig, frøken Pavlichenko. Jeg kom uden min agent.
Her er mit projekt til dig. Disse er cigarer.
Giv en million dollars, hvis du acceptere at bruge dit billede.
Den mand er min agent.
- Ham der? - Ja! Tal med ham.
Mange tak.
Undskyld ventetiden. Min dræber også.
- Et godt våben. - Tak. Hver har sit eget våben.
Kom til mit omklædningsrum. Her er vi ude af stand til at tale.
Jeg har en overraskelse til dig.
Frøken Pavlichenko...
Ludal!
Pavlichenko!
Hvad tænkte du? Er du sindssyg?
- Jeg er din agent? - Pavlichenko, kun to spørgsmål.
Stop, tak. To spørgsmål. Hvor går du hen, stop?
Håber du at kunne annullere præsidentens valgløfte, -
- og at han sender vores drenge ud for at dø på fremmed jord?
Undskyld! Her er du.
Pressekonferencen vil stille dig spørgsmål, der ingen svar har.
Du er mere populære end mig, frøken Pavlichenko.
- Kan du lide den? - Ja, jeg kan lide den.
Jeg tilegnet denne sang til dig. Tillad mig at fremføre den.
Ingen har nogensinde viet en sang til mig.
Sevastopol foråret 1942.
Du ved, jeg besluttede at føde Hryshko en dreng.
- Masha, du sindssyg? - Så jeg ville gerne have, -
- at den strammer mig her.
Grisha er ikke imod det.
Ludal!
- Jeg har nyheder! - Hvad Masha?
Kom, jeg vil fortælle dig det.
Kom her i morgen, da et bryllup skal afholdes her.
- Hvornår? - Hvor og hvornår?
Bryllup og munterhed! Vi vil glæde os.
Tante Ludal!
- Hvor mange har du dræbt? - To.
- Det er normalt. - Det er ikke ret mange.
- Tante Ludal, se! - Fremragende.
Du kan se, at jeg nu kan.
- Vil du lære mig om et gevær? - Også mig...
Jeg vil lære jer det, men ikke lige nu.
Pas på!
I kommer sent! Hvor sørgeligt.
Vi inviterede jer til et bryllup.
Grisha er blevet dræbt. Vil udbringe en skål.
Vær ikke bedrøvet.
Ingen tvivl om, at krig dræber folk.
Men vi troede, at hvis vi var sammen...
...var det ikke så skræmmende.
At være sammen er bedre, Ludal.
Vi er nødt til at elske hinanden. Vi bør være glade for det!
Leung... jeg vil have en søn.
Du fortalte mig selv, at krig intet liv er.
Ja.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Pavlichenko, hvad er det for noget maskerade?
Få det ændret med det samme.
Lad dem se, at jeg er en kvinde.
Du er ikke en kvinde. Du er en sovjetisk soldat. Husk det.
Frigivet: Stalins fælles fjende, den anden front. Ingen amatør!
Helt klart.
Fordi det er sandt.
Hvad har de gjort ved dig?
Jeg kan ikke klare det længere.
Mænd burde have beskyttet dig.
Sevastopol, sommeren 1942.
Ludal...
Ludal, du...
Hjælp!
Hjælp mig! Folk!
Hjælp!
Lyonka. Leung!
Leung!
Hvor er... Leung!
- Hvor er Leung? - Slap af. Leung er død.
Slap af, lyt til mig.
Jeg er skyldig. Krigen er slut for dig. Svækket, uegnet til militærtjeneste.
Hvem har manglende evne til at gøre noget?
Pavlichenko er ikke en fighter. Er et symbol og symboler er ikke deaktiveret.
- Forlad straks hospitalet! - Vil du gå til en militærdomstol?
Det er ikke et sanatorium for førkrigs veninder.
Har du ikke læst det? Tyskerne sagde, at de var blevet dræbt.
Tredje storm nærmer sig, mine soldater. De vil kæmpe med hans navn på læberne.
Jeg vil klage til general Petrov.
Ordren er, at du står på dine fødder. Vi har brug for fronten.
- Giv mig en hånd. - Lad mig gøre det.
Højere?
Det synes ikke, at være særlig heroisk.
Smil.
Hæv dit hoved. Vær mere glad.
- Kammerat kommissær. - Pavlichenko, kom!
Kom her og beundre det.
Her er en af de bedste tyske snigskytter, Otto von Singer.
Vil komme til dig! De tror, at du er i live.
Foto arbejde her. Ifølge intelligens, -
- lurer det i denne firkant. - Jeg vil ikke, kommissær.
Du ved, hvor vigtigt det er for at vinde denne duel?
Jeg er ikke længere, den bedste snigskytte.
Af rapporten fra militære lægen, er jeg uegnet til militærtjeneste.
- Det vil dræbe mange af dine venner. - Men jeg kan ikke.
- Det er ikke for mig. - Jeg kan ikke...
På grund af Leung Kitsenko!
Okay.
Tja...
Vær så venlig, jeg har brug for at møde generalmajoren.
Kammerat generalmajor...
Hvad er der galt?
Vi skal hurtigst som muligt evakuere sergent Pavlichenko.
De andre har det ikke? Forbered evakuering af dokumenter og arkiver.
Folk og arbejdere og sikkerheds fagfolk.
- Jeg befaler det. - Hundredvis af døde tyskere.
Fire gange såret i kamp.
Hun er en kvinde, trods alt. Er det ikke værdifuldt?
Du fortjener ikke det her?
Jeg er en militær læge!
Fest arbejder er jeg!
- Ludal, vent, nu vil jeg... - Ludal!
Lad mig gøre det.
I skudlinje, er det sovjetiske folk!
Ludal!
Stop den panik!
Boris, behøver en pause.
Hvis vi var i Odessa...
...som dengang.
Sonia tog os med til stranden og sagde, at du ville se mig i badedragt.
Sonia fisk, "La Traviata", dine forældre. Ringen...
- Arkiv... - Vent, du kan huske ringen?
Jeg har altid vidst, at du aldrig ville give op.
- Du ved, vi vil have fem børn. - Wow, fem, Boris!
Sonya, hun ville lære at lave mad.
- Jeg kan stege æg. - Godt. Vi vil alle sidde, -
- ved det store bord. - Ja, hver dag.
Hver dag! Med undtagen om aftenen hvor vi går til operaen.
Nej, Boris. Jeg kan ikke lide opera. Jeg foretrækker film.
- Hurtigt, løber tør for tid. - Forsigtigt!
Tag kufferten, du har alt hvad du behøver. Hold fast!
- Boris, kæmper du ikke? - Vi er klar til at dykke.
Jeg vil tage med det næste dampskib. Jeg er jøde, og undslipper Odessa.
- Nej, Boris! - Det er en nødsituation!
Boris!
Lad mig gå. Vent, stop!
Boris!
Ludmila åbnede en af de mest forfærdelige sider i denne store krig.
Forsvaret af Sevastopol varede i 250 dage, -
- men byen var stadig under fjenden.
Ingen evakuering blev organiseret af tropperne eller borgerne.
General Petrov og snesevise af officerer fra kommandoen, -
- blev evakueret af bådene.
Det samme med ubåde, fly fra Sevastopol i Kaukasus, -
- der blev evakueret med omkring 3000 mennesker.
Admiral Oktyabarski, blev evakueret på et fly.
Lyudmila blev reddet af et mirakel.
Boris reddet en mand. Han formåede aldrig at udføre dit forslag.
Han gav hans rejsepas og en mulighed for et fremtidigt liv.
Lyudmila elskede Boris, og hendes ven Masha.
Og omkring 80.000 indbyggere, der forsvarer Sevastopol forblev i land.
De kæmpede selv mod fjenden.
De blev dømt til døden, eller fangenskab.
Ludal fortalte mig ofte, at de alle sammen var helte.
USA, Chicago 1942.
Mine herrer... jeg er 25 år gammel.
Og jeg har dræbt 309 fascistiske fjender nu.
Tror I ikke, mine herrer, -
- at det længe har været skjult bag min ryg?
Vi blev venner. Fra hendes breve, ved jeg, -
- at hun ikke vendte tilbage til fronten.
Hun arbejdede som instruktør på en skole for snigskytter.
Efter krigen, blev Lyudmila færdig på universitet.
Hun blev tildelt den højeste rang: Som sovjetunionens helt.
Moskva, 1957
Hun vandt alle sine krige. Og som soldat, diplomat og som en kvinde.
Jeg ønsker, at se hendes søn. Jeg har et spørgsmål til ham.
Ja, hr. Khrushchev venter på det.
- Oversat af Maat - www.hounddawgs.org